A potom nás honili, ale utekli jsme.
Říkáš, že Brummelová přišla k vám do chlapecký sprchy.
Přesně tak. Všichni se chovají dost divně. Zvlášť učitelé.
- To jo. Jako by se změnili v zámotkový lidi. - V jaký?
To je z filmu "Invaze zlodějů těl." Mimozemšťani obsadili městečko. Jenom vtip.
- Hele, co když se to fakt stalo? - Ale co jako? - Co když obsadili školu?
Jenže Zloději těl je příběh, kterej někdo vymyslel, ty cvoku.
- Je v knihovně, v oddělení fikce. - Tam je i Schindlerův seznam.
Každá fikce přece vychází z pravdy. Víš, co nás učej v literatuře? Napište co víte.
- Co když ten spisovatel... - Jack Finney.
Co když objevši mimozemšťany a právě proto napsali knihu o jejich invazi.
- Tahle teorie je na vodě. - Jak to?
Protože Zloději těl jsou plagiátem Pána Loutek od Roberta Heinlelna, a tak dál až do nekonečna.
To je jedno. Každopádně jsou tu, byli tu a přijdou zase.
- Víš Casey, zdá se, že jsi se trochu praštil do hlavy. - Co když je to spiknutí. - Tiše.
A co třeba Akta X? Kde se berou náměty na všechny ty filmy? Jak víš, že
Spielberga, Lucase, Sorenfelda, Emmericha nenavštívili mimozemšťani?
Co když jsou i oni mimozemšťani? Třeba nás připravujou na to, že přijdou.
- Hele Casey, je to fikce, jasný? - Je to science fiction. - Přesně.
Každej si bude pěkně myslet, že je to jen fikce a díky tomu nás klidně obsaděj.
Takže oni nás už obsazujou léta a vytvářej si tu neuvěřitelný existence ve filmech
o E.T. a Mužích v černém jen proto, aby od sebe odvedli pozornost?
Přesně tak. Jo.
- Ty tomu nevěříš? - Ne, nevěřím.
- Ale máš talent. - Co tomu chybí?
No, ve Zlodějích těl to byly zámotky, ale kde jsou teď? Co je tady?
Nejsou zámotky, je něco jinýho.
V Pánovi to byli paraziti.
- Řekla jsem to Stanovi. - Pojď s náma, Stokely to ví taky. - Jistě.
Sakra.
- Furlong už to poslal na univerzitu. - Pochybuju.
- Kde to teda je? - Co to bylo?
Řekne mi někdo, co se tady vlastně děje?
Začalo to včera. Našel jsem tu věc.
- Novej druh. - Dali ho sem.
Školu obsadili mimozemšťani.
Ale no tak.
- Viděl jsi, co dělala Brummelová ve sprše. - Viděla jsem ji mrtvou.
Pak volali studenty do ředitelny. Ty, co mají největší vliv, včetně novýho kapitána.
- S fotbalem jsi skončil včas. - Myslíte, že jsou tu mimozemšťani?
- Je to možný vysvětlení. - Tomu mám věřit?
Co tu budeme dělat?
- Nakupovat. Mám hodně dlouhej seznam. - Jak to myslíš?
- Chci pár věcí. - Půjčuješ si je z laboratoře? - No, vlastně je kradu.
Takže přispívám k rozkladu Ameriky.
Když sem někdo přijde, předstírej že se líbáme. Za to bude menší trest.
- Všechno se dá vysvětlit i jinak, než ufonama. - Máš lepší vysvětlení, Stane?
Skvělý.
Tak si to představte. Naši učitelé jsou mimozemšťani. Vy jste zmagořili.
To je šílený, blázníte? - Tak jdi pryč Stane, a vyhraj Pulitzerovu cenu.
- Zalez Delilah, mám tě už dost. - Padej a vem si sebou tu lesbu.
- Trhni si nohou, krávo. - Nechte toho, prosím. - Dobře Casey.
Tak fajn, mimozemšťani. Proč tady? Proč v Ohiu?
Kdyby chtěli ovládnout svět, vrhnou se na Bílej dům ve stylu Dne nezávislosti.
Jdou zadníma dveřma.
- Casey, jedinej mimozemšťan v celý škole jsi ty. - Jdi do hajzlu Zeku.
Co se tu děje? Proč nejste ve třídě?
No víte, pane Furlongu, Casey si myslí, že jste mimozemšťan.
- Opravdu? - Napadli naši školu.
Je to pravda, Casey?
- Ta věc, co jsem našel, kde je? - Přece na univerzitě.
Víte co to je?
- Omlouvám se za vyrušení, pane Furlongu. - Koukej si sednout. Nikdo se odtud nehne.
Sednout.
- Pusťte ho kurva, Furlongu. - Jak chceš, Zeku.
Kruci.
Zeku.
Ty vole.
- Není to ta pravá chvíle, aby někdo řekl: vypadneme odtud? - Vypadneš odtud.
Mimozemšťani obsadili školu.
- Uvidíme. - Může to bejt každej, jasný? Musíme to zjistit.
Držte se spolu, jen klid.
- Do auta. - Kam chceš jet? - Kamkoliv.
- Počkej Stane. Hele ho, kam jdeš? - Jdeme na... - Dělej Stane, vlez do auta, sakra.
- Pojď si zahrát. - Ne Gabe, díky.
- Co se tady kurva děje? - Zkusím zprávy.
Co je zas kurva tohle?
Do prdele.
- Kde jsou vaši? - V Evropě, asi.
Dost dobrý.
- To je tvé tajemství? Kofeinové pilulky? - Nic jsi neviděla.
- Co budeme dělat, když nemůžeme na policii? - Co kdybych zavolal tátovi?
Co když už ho dostali?
Fajn věcička.
- Co to je? - To zjistíme.
Hej Oskare, pojď sem. Pojď sem chlapče a dej si.
Páni.
- Co teď? - Promiň hochu.
Je to parazit. Usadí se u hostitele, a pak ho ovládá.
- Přiživuje se to. - Jak to myslíš? - Potřebuje to větší organismus.
Rozmnožuje se to, ale potřebuje to hostitele. Něco Mokrého.
- Úplně to vysušilo jeho vnitřnosti. - Není lidský tělo složený hlavně z vody?
- Využívaj nás, vysušujou. - Jako paní Brummelovou. - U ní se spletli.
- Byla moc stará, nehodila se. - Tohle vysvětlí, co se stalo Furlongovi.
Ta droga je diuretikum, vysušuje. Zabíjí ho.
Využívaj lidi. Měněj je v otroky bez vůle, který můžou ovládat.
Jak to víš?
Jak? Vždyť je blázen do sci- fi.
- To je teda věc. - Jak to zastavit?
Stokely, tvoje parketa.
- No, možná jsou propojený. Musíme dostat jejich mistra. - Možná.
- Co se stane ostatním, těm co byli napadený? Umřou? - Ne, neumřou.
- Budou zas normální. Ale to je teorie. - Takže když najdem vůdce a zabijem ho, porazíme je.
- Co to plácáš, měli bysme odtud vypadnout. - A kam, nevíš?
Musíme to rychle zastavit. Za den a půl to ovládlo školu. Za tejden nemáme šanci.
- Musíme bojovat. - Ale jak? Jak poznáš, kdo je mimozemšťan?
- Co když je třeba někdo z nás už taky mimozemšťan? - Má pravdu.
- Co když jsi to zrovna ty? - Co když jste to vy?
- Ve zlodějích těl lidi ztratili emoce, přišli o svou identitu. - Trenér měl emoce.
Vždycky to byl hajzl, ale najednou byl úplně jinej. Choval se podivně.
- Jako ten, kdo najednou pověsí fotbal na hřebíček? - Co tě to napadlo?
Jenom připomínám, že se posledních pár dní chováš taky dost divně.
- Proč divně, chci životní změnu. - Silný slova.
Co znamená dost divně? Ty jsi taky donedávna chodila bez brejlí a s mejkapem, co?
- Maskování. - Asi si musíme věřit. - Proč bych ti měla věřit?
- Tak řekni lesbičko, kdy se ti začali líbit kluci? - Co to sem pleteš? - Líbí se ti Stan?
- Kdy jsi přestala lízat holky? - Není lesbička, jasný? Hrála to. - Vážně? - Jo.
A co ty, Miss Atlanto? Jak to, že jsi se tu objevila přesně vteřinu před tím, než to začalo?
Co vlastně děláš v Ohiu?
- Je to náhoda. - Hele, držte huby.
- Kápla na to, Zeku. - Jo, Zeku. Profesor ...
Zdá se, že toho hodně víš, ale tvý studijní výsledky tomu nijak zvlášť neodpovídaj.
A ty seš premiant? - Casey, kdy se z tebe stal lovec mimozemšťanů. - Co?
Takhle to nejde.
- Mám nápad. Víme, jak je odhalit. - Co? Nikdy. Já drogy neberu.
- Jestli nejsi mimozemšťan, tak ti to nic neudělá. - Má pravdu, budeme mít jistotu.
Přesně tak, Stane. Čeho se bojíš? Dáme si.
- Casey? - Proč já první? - Prostě si to sakra vem.
Klídek.
Teď ty, Zeku. Ať víme, že nejseš jeden z nich.
Já vlastní zboží neberu.
- Hovno, vem si to. - Vem si to.
Co je to s ním?
Nic s ním není, ty idiote. Prostě je na tripu.
Dělej.
Teď ty.
Stokely.
Ne, já si tu hnusnou drogu do nosu nedám. Je to jak v 80-tejch letech.
Poleť hezky kolem světa, dělej.
- Co v tom je? - Kofein a pár dalších přísad.
Teď ty, Delilah
Ne.
Ona první.
- Mám alergii. – A já jsem Portugalka, nezájem.
- To je vždycky tak vtipná? - Někdy je to pěkná mrcha.
Víš co říkám? Víš to? Mrcha.
- Obě naráz. - Já nemůžu, víš to.
Teď musíš.
Do toho.
Del?
A sakra.
- Zastřel ji. Střel ji do hlavy. - Nevím co se děje. - Zastřel ji.
- Nestřílej. - Zastřel ji Casey, je jedna z nich.
Není kam jít. Neschováte se, jsme všude.
Dej mi to, sakra.
Bože.
Sejmi ji. Utíká.
Rychle.
Mohlo nám dojít, že je jednou z nich.
Vrátí se Zeku. Vrátí se jich víc.
- Zničila skoro všechny mý zásoby. - Zabijeme královnu, všechny je dostaneme.
Kurva.
- Kolik toho máme? - Moc ne.
- Když zabijeme královnu, máme je všechny. Je to tak? - Asi jo.
- Kde ji najdeme? - V pátek večer? Tam kde jsou všichni.
Tak dělejte, hejbejte se. Bože.
Běž tam a vrať mu to, jo?
Jedem, jedem.
- Myslíš že je to ředitelka? - Kdo jinej? Má nejvyšší funkci, to dává smysl.
- Dostanou všechny, celý město je tady. - A ráno tu nezbude žádnej člověk.
- Kde jste? - Našli jsme Drakeovou, je na fotbale.
Co tady děláte?
Škola je zavřená. Všichni pojďte se mnou.
- Ne, slečno Drakeová. - A proč ne?
Dobrý. Zeku, hlídej dveře.
Dejte to pryč. Všichni jste vyloučeni.
- Konec hry. Víme všechno. - Víme, kdo jste.
To vám neprojde.
Co to děláš?
- Připravenej? - Jo.
- Šňupněte si. - Ne.
- Šňupněte si, nebo vás zastřelí. - Já nechci.
Co teď?
Půjde to jinak. Panu Furlongovi jsme to vrazili do oka a jeho reakce byla úžasná.
- Dělej, pak ji zastřelím, než se tu rozprskne. - Casey, ty bereš drogy?
Co je?
- Jsme si jistý? - To ne, Casey.
Dělej Casey. Musíš to udělat.
Co když se pleteme?
Dej jí to a uvidíš.
Asi jsme to zvorali, co?
Klídek.
Nic nezbylo.
Snad to zabere.
- Buď to zafunguje, nebo si to všichni odnesou domů. - Takže jsme v bodě nula.
Počkejte tady, prověřím to. Potřebuju scud.
Šetři s tím.
- Co když jsme se spletli? - Tak jsme v hajzlu.
Snad mě to nebude mrzet.
Co tak čumíš?
Trenére.
Kéž bych sem nikdy nepřišla, to je hrozné město.
Děje se něco?
Nevím, můžou bejt kdekoliv.
Rychle Stokely, otevři.
- Ne, co když to už není on. - Jsem to já.
Nebyla to Drakeová. Je to trenér, a jde po mně. Otevři dveře.
Neotvírej. Dokaž to. Kde je droga?
Ztratil jsem ji. Utíkal jsem před ním.
- Tak Stokely, otevři. Prosím. - Poslední. - Prosím. nenechávejte mě venku.
- No tak, Stokely, otevři. - Šňupni si. - Dobře, udělám to. Jenom mě pusťte.
- Ne, nejdřív si šňupni. - Udělej test. - Vem si tu drogu, dokaž nám to.
Dobře.
Sakra.
Do hajzlu.
Otevři, no tak. Je to o moc lepší.
Není tu bolest, ani strach. Je to krásný. I ty budeš krásná.
Krásná. Nejsou tu problémy ani starosti.
Chceme tě. Já tě chci.
Otevři sakra ty dveře. Otevři.
- Táhni, Stane. - Je pozdě Stokely, jsme všude.
Nic tě nebolí, Stane? Tak pojď a já ti ukážu, co může bolet.
Musíme dostat trenéra. Infikoval Stana, je to on.
- Nemůžeme čekat, až si pro nás přijdou. - Jenže jsme úplně bezbranní.
- Snad ne. Mám ještě trochu scudu. - Kde? - V kufru.
- V kufru, v autě. Uprostřed mimozemšťanů, to je vynikající. - Jdem na to.
Stane?
Je pryč.
Myslíš že je nutný, abychom tam šli oba?
Ne. Jeden z nás je návnada.
Za ním, dělejte.
Zmizel, prohlídni to tam.
Ahoj Casey.
Kampak jdeš? Třídní bábovka.
Outsider, kterej každej den přijde do školy a ví, že to nebude jinak.
V první třídě jsi dostal nálepku nekňuby a bojíš se, že to tak zůstane.
Ale my to můžeme změnit, Casey. Dostamene tě tam, kam patříš, chtěl bys?
- Nedělej to, Delilah. - Tak šťastná jsem nebyla od tátovy smrti.
Vím, že mě chceš Casey. Tak, pojď ke mně.
- Slečna Burková. - Ahoj cukroušku.
- Co hledáš? - Nic důležitého.
Změnila jste názor na čokoládový projímadlo?
Vlastně, radši bych si dala něco s třešnovou příchutí. Víš co myslím.
Promiňte, kondomy došly.
- Možná bych pro vás měl něco jinýho. - Jo? - Jo.
- Něco chutného? - Přesně tak.
Ahoj Zekáčku.
Jsi nějaký rozrušený, klid.
Do prdele, kašlu na to.
Vždycky jsem si myslela, že jedinej mimozemšťan ve škole jsem já.
Tak vidíš.
- Co myslíš, kdo je ten vrchní mimozemšťan, včelí královna? - Může to bejt kdokoliv.
Jak končí ty příběhy, Stokely? Jak dopadne invaze zlodějů těl?
Dostanou nás. Prohrajeme.
Prohrajeme? Možná, že ne. Stan nebyl nešťastný.
To nebyl Stan. Vzali mu identitu.
Možná ho jenom vylepšili, zbavili ho zmatků.
Vím, že jsi pyšná na to, že jsi outsider, Stokely.
Ale nesnažíš se být něco, co vlastně nejsi?
Vím kdo jsem.
Bože, ne.
Do hajzlu.
Utíkej.
Stokely.
Stokely, utíkej.
- Schovej se. - Dobře.
- Haló? - Zeku, jsem tady.
- Pozor, je to ona. - Zeku, nevěř jí, je to ona. - Napadla mě Zeku.
- Co se tu děje, Marybeth? - Zeku je to ona.
Lže, snaží se tě zmást. Nevíme, co je. Lesba, nebo na kluky, nebo co.
Řekni mi, Marybeth, proč jsi nahá?
Vadí ti to, Zeku? Mé tělo?
- Teprve si na něj zvykám. - Ale test jsi udělala.
Zeku, jak si můžeš být jistý tím, co jsi viděl.
Bylo to od tebe milé, že ses dal se mnou dohromady. Žes byl na mě hodný.
Nezkusíme to znovu, zlato? Líbím se ti?
Zeku.
- Vem si to. - Teď Marybeth. - Šňupni si.
- Zbláznil ses? - Chci mít jistotu.
Za chvíli se vrátím, a jestli seš mimozemšťan... Hele, jestli si to nedáš. Tak tě odprásknu.
Spokojenej?
Kruci, vidím všechno dvojitě.
Zeku, Zeku.
Tak dělej, vstávej.
Je tady.
Casey, kdepak jsi. Kde jsi?
V mém světě, Casey, jsou nekonečné oceány, kam jen oko dohlédne.
Ale začaly vysychat. Utekla jsem, přišla jsem a setkala se s vámi.
- Každý z vás je jiný. - Díky. - Byli jste osamoceni, jako já.
Pojď sem ke mně. Dám ti ochutnat svého světa.
Světa beze zloby, beze strachu, bez ponižování, kde se dítě večer ...
... vrátí domů k rodičům.
Svalouši jsou tu milí, ošklivci krásní a třídní bábovky nemusí trpět.
A nová dívka hned zapadne do třídy, tak jako já.
Vidíš Casey. I Marybeth se může cítit smutná, ztracená a dotčená smečkou lidí ...
... kteří věří, že jejich zbytečný, osamělý život je jediný způsob, jak přežít.
Můžu z tebe udělat součást něčeho zvláštního, krásného světa. Beze strachu.
- Chceš to Casey? - Radši se budu bát.
Fajn, dobře. Jak chceš.
Jenže v jednom mají vaše fikce pravdu. Vyhrajeme. Je konec.
Tohleto určitě zabere.
Stejně by se ti tu nelíbilo.
Stokely? Stokely.
Jsi to ty? Jo?
Snad jo.
Doufám.
Kurva.
Do prdele.
Je po všem?
Jo.
o měsíc později...
Hele ty flákači, hejbej se, sakra.
Na Harringtonské střední škole se život vrátil do normálních kolejí.
Před měsícem tu záhadně zmizelo několik členů učitelského sboru.
Jak místní úřady, tak i FBI vyslýchaly studenty, kteří tvrdili, že do celé záležitosti ...
... byly zapojeny mimozemské bytosti. Mluvčí FBI potvrdil, že byly nalezeny důkazy ...
... takového tvrzení.
To platí i pro tebe, Zeku. Nebudu ti trpět žádný extrabuřty. Típni to cígo a dělej.
Rychle s tou kamerou.
Co myslíš, kdy si najdou něco jiného? Snažej se z toho vymáčknout, co se dá.
I když nebyl nalezen důkaz jakéhokoliv pochybení, vyšetřování pokračuje.
- Nelituješ? - Ne, vůbec ne.
Jaké to je, být hrdinou?
Dobrý, celkem. Je to...
- Jiný. - Támhleto je on. - Tamhle je tvůj fanklub.
- Celostátní, nebo místní televize? - Obě.
- Občas dokážeš bejt vážně skvělej. - Všechno se to pěkně změnilo, co?
CZ SUBTiTLeS BY VOJTA007 & iNTeRSONiC COMPLeTe TiMiNG BY VOJTA007
..::vojta_007@email.cz::.